A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
- Jó estét! - Jó estét!
A Ház terasszal egy olyan műsor, amiben azt figyelhetjük meg,
hogyan él együtt hat idegen ember.
Mi csak egy gyönyörű házat és kocsikat biztosítunk.
- Nincs forgatókönyv. - Nincs.
Üdvözöljük különleges vendégünket,
- Funakosi Ejicsiró színészt! - Hogy a fenébe?
- Helló! Köszönöm a meghívást. - Hogy?
Komolyan, minek köszönhetjük ezt?
- Hogy lehetsz itt? - Hát...
- tudjátok, a menedzserem... - Igen?
...részt vett egy meghallgatáson, hogy bekerüljön a műsorba.
- Azta! - Micsoda?
- És bekerült? - Nem.
- Nem jutott be? - Tupas az?
Nem került be, de azt mondja, közel járt hozzá.
Biztosra vette, hogy be fog kerülni.
Emiatt a magabiztosság miatt nem kerülhetett be.
Szerintem is. Szóval gondoltam, megnézem a műsort.
- De középkorú férfi vagyok. - Kábé.
Ezért nem gondoltam, hogy átérezhetem. De függővé váltam.
- Az csodás! - Köszönjük a támogatásodat.
- Beestem a Ház terasszal nyúlüregébe. - Örülök.
- Hálásak vagyunk a támogatásért. - Éles a szemem.
De ezt a nyúlüreget nem láttam.
- Nem egyszerű kikerülni. - Pontosan.
És általában több lyukat találsz, mint Alice.
Van olyan lakó, akiért izgultál?
Az elején nagyon érdekelt Ruka.
- Azta! - Erre nem számítottam.
- Toricsan vehemensen védte Rukát. - Igen.
És azt gyakran bosszantónak találtam.
Könnyen fellelkesedik.
- Peppét is kedveltem. - A kedvencünk.
A saját manga volt az álma.
Amikor megjelent!
Azt mondta, az lenne a mindene, és végül sikerült neki.
- Őszinte pillanat volt. - Abban a pillanatban...
könnyek is folytak.
Rakurui, a „csorduló könny” kandzsija.
- Milyen költői. - Szép szó.
Nem tudtam visszatartani a könnyeimet.
Azt mondták, hogy a mai jelenetek eléggé szaftosak lesznek.
Örülök, hogy ilyen fontos időben jöttél.
A jelenlegi fejezetünk csúcspontja jön.
Az előző részben láthattuk Tupas és Emika randiját.
- Így van, tényleg. - Először egy filmet néztek,
aztán együtt vacsoráztak.
Tudom, hogy azt mondják, tapasztalt vagyok a férfiakkal.
De csak egy egyszerű 21 éves vagyok.
Nem vagyok tapasztalt a szerelem terén.
- Ez váratlan volt. - Úgy érzi, félreértették,
ezért Tupast használja, hogy helyre tegye.
- Kihasználja? - Tényleg ez történik?
Ez csak a személyes elméletem. Nem tudhatom biztosra.
Egész délután együtt pihentek a kanapén.
- Gyorsan közelednek egymáshoz. - Igen.
Mondhatnánk, hogy flörtölnek.
- Teljes mértékben. - Ugye?
Az előző részben...
a Rjó, Vivi és Hana közti háromszög
- is a tetőfokára hágott. - Ahogy Rjó kezelte...
Rjó és Vivi késő este együtt filmezett.
Nagyon közel voltak,
- de Rjó nem mozdult rá. - Vivi várta.
- Megfoghatta volna a kezét. - Igazad van.
Szóval, én...
Valamire felfigyeltem.
Emlékeztek, amikor Rjó a dodzsima sütivel jött haza?
Amikor azt a jelenetet láttam, esküdni mernék, hogy...
- Igen? - Én is láttam.
- ...valaki kiszívta a nyakát. - Micsoda?
- Láttam valamit. - Ott volt.
A feszültség hirtelen felfokozódott.
Érzem a feszültséget.
Az a zene járt a fejemben, amikor észrevettem.
Én nem vettem észre.
Azt hittem, van valami a nyakán, itt,
- de feltételeztem, hogy kosaras sérülés. - Én se voltam biztos benne.
- Mutasd! - Észre se vettük.
Van egy nője, akiről nem tudunk?
Ha nem lenne, miért viselkedne így?
- Igaz. - Vivi egy bombázó.
- És nagyon jól kijönnek egymással. - Ja.
Még a hétköznapi dolgokban is, mint a ponzu.
- Mint egy igazi pár. - Igen, olyanok.
Aztán a semmiből előrángatott béna kifogásokkal ellöki magától.
Még ha itt is maradna Japánban,
nem érezném jól magam.
Az álmaim a legfontosabbak.
És azt se akarom, hogy ő feladja az álmait
csak azért, hogy engem támogasson. Nem akarom.
Nem akarja, hogy őt hibáztassa, ha feladja az álmait.
Csak nyugodtan akarja elengedni, hogy ne tűnjön fel rossz fényben.
Gyanús a valódi motivációja.
Vajon Emika mihez kezd ezzel az információval?
Mi történik majd a lányok szobájában?
Remélem, sikerül neki. Nem a legokosabb, szóval aggódom.
31. HÉT
Szia!
REKLÁMFOGÁS
De vidám vagy!
- Igen? Ez nálam normális. - Értem.
Hogy ment?
- Aggódom. - Tényleg?
- Mi történt? - Mondd el!
Miért aggódsz?
- Mert ma jelenik meg az új rész. - Ja, azért?
- Már írogatnak nekem. - Azt hittem...
Ma adják le?
Hogy ment a beszélgetés Rjóval?
Sok dologról beszéltünk.
Meg tudnád osztani velünk?
Jobban szeretném hagyni, hogy ő mondja el.
Akkor ennyi. De örülök, hogy hallottam az igazságot.
- Sok dolgon... - Olyan rejtélyes.
...gondolkodott. Nagyon megfontolt.
Sok gondolatomat elmondtam neki.
Szóval az én nézőpontomból... ő...
Még az idiótáknak is leesne, hogy érdeklődöm iránta.
- Úgy érzem, én is ezt tettem. - Igen, szóval...
- Nem tudom, mi mást... - Az, hogy semmit nem mondott...
- Ja. - ...szerintem azt jelenti, ez a válasza.
Nem tudhatod. Lehet, hogy még nem döntött.
Akárhogy is, döntenie kell.
Különben nem léphetünk tovább.
Még ha van is válasza, nem hajlandó elmondani.
Egyikőtök sem mondta a szemébe, hogy mit érez.
De biztos rájött.
- Akkor is hallania kell. - Lehetetlen, hogy nem tudja.
Lehet, hogy észrevette, hogy éreztek iránta, és nem tudja, mit tegyen.
- Igen? - Nem tudja, mit tegyen?
Szóval be kell vallanom az érzéseimet, hogy elutasíthasson?
Nem akarom azt a beszélgetést kezdeményezni.
Idáig már eljutottál,
és tudod, hogy tudja, mit érzel iránta.
Már csak színt kell vallani.
Szerintem beszélned kellene vele, akkor is, ha fájdalmas lesz.
Különben csak idegeskedni fogsz.
Ahogy ezt hallgatom, tisztán látom, hogy...
nem lesz happy end.
Mindkét lehetőség ugyanolyan fájdalmas.
Igen...
TAVATARI RJÓ PROFI KOSÁRLABDÁZÓ
PROFI PANKRÁTOR
KOBAJASI KAI FELTÖREKVŐ HUMORISTA
MIZUKOSI EMIKA J.F. OBERLIN EGYETEMI HALLGATÓ
SZEMÉLYI ASSZISZTENS
MODELL
HÁZ TERASSZAL: TOKYO 2019-2020
MONZEN-NAKACSO, TOKIÓ
MEGALOS SPORTKLUB
VIOLETTA RAZDUMINA A BASKÍR KÖZTÁRSASÁGBÓL
2014: VÉGZETT A JAPÁN INTERKULTURÁLIS INTÉZETBEN
2016: KIBUKOTT A BUNKA DIVATEGYETEMRŐL
2017: A SZÓRAKOZTATÓIPARBAN DOLGOZIK 2,5 ÉVE SZINGLI
Jól néz ki.
Igen, így jó lesz.
Következő kép.
Egész nap errefelé lógtok.
Mit csináltatok?
- Megjöttem. - Igen?
- És láttam, hogy Emika alszik. - Felébresztetted?
- Hoztam kólát... - Nem.
...és megkérdeztem, kér-e.
Igen, kóláztunk.
- És YouTube-ot néztetek? - Igen.
Előtte meg zenét hallgattunk.
- Egy kis ideig. - De jó!
- Leginkább karácsonyi zenéket. - Csak karácsonyi zenéket?
Állj le! Miről beszélsz?
Ti baromira...
Most kezdődik a karácsony.
- Csak ráhangolódunk. - Az csodás! Irigy vagyok.
Egy boldogságbuborékban éltek.
Hamarosan újra elmentek valahova?
Még nem beszéltük meg.
- Nem. - Értem...
Bocsánat, nem akarok kíváncsiskodni.
Itt hagytam a telefonomat?
- Hol van? - Mi? Jaj, de aranyosak!
- Tényleg azok. - Ugye?
- Nagyon cukik. - Honnan jöttek?
Kai alszik?
Nem tudom, mit csinál Kai. Hé, Kai?
Nem láttam mostanában. Ti?
Amikor ma reggel láttam,
a srácok szobájában aludt. Ritka pillanat.
Miért nem az ágyában alszik?
Vajon kellemetlenül érzi magát?
- Azt mondta, szeret egyedül lenni. - De mindig egyedül van.
Tudom. Szerintem csak kell neki egy kis idő, hogy feltöltődjön.
De ha így van...
miért jött a Ház terasszalba, ha ennyire introvertált?
- Még csak nem is köszön nekünk. - Lehet, hogy felkeltem.
- Megnézem. - Jó ötlet.
Holnap nem mentek valahova?
- De, azt terveztük. - Megerősíthetnéd.
- Trambulinos buli lesz. - Igen.
Kifeküdt.
- Aludtál? - Már régóta.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Nem vetted észre, hogy bejöttem?
Nem igazán...
- Nem érzem jól magam, szóval pihentem. - Mi a baj?
- Beteg vagy? - Igen.
- Komolyan? - Egy kicsit.
- Nem tudok felállni. - Az nem jó.
Várj csak!
Nem tudom, hogy van-e lázad.
Tudom, hogy programot terveztünk holnapra, de szerintem halasszuk el!
Lassítanom kell, és jobban figyelnem magamra.
Túlhajtottad magad mostanában?
- Kicsit durva volt. - Stresszes voltál?
Sokat festettem, és heti kétszer standupoltam is.
Ma meg az építkezésen dolgoztam.
Értem.
Mostanában nagyon bekuckóztál a játékszobába.
Szinte ideköltöztél.
Igen. Mintha a szobám lenne.
Nem tetszik a hálószobád?
Én inkább...
szeretem előtérbe helyezni az egyedüllétet.
A többieknek jó lenne, ha megismernének.
- És én se nagyon ismerlek még. - Lehet.
Tudom, hogy nem sokat beszélek magamról.
Igen. Mindig csak én panaszkodom.
- Egyoldalúak a beszélgetéseink. - Nem zavar.
Szerintem szórakoztató. Vagyis élvezem a beszélgetéseinket.
- Igen? - Igen.
Formába kell hoznunk téged!
Gyógyítsunk ki a betegségedből!
Már ettől a beszélgetéstől is jobban érzem magam.
Tényleg?
Főztem levest. Tele van zöldségekkel meg hagymával.
Komolyan?
- Nem tudom, hogy jó-e vagy sem. - Biztos finom.
Egyél belőle, ha éhes vagy! Tojást is tehetsz bele.
- Köszönöm szépen! - Egyél!
Tényleg lázas vagy! Az arcod tiszta piros.
- Nehogy megdöntsd a hőmérőt! - Ne döntsem el?
Kipirosodott, nem?
- Eszek még egy tál levest. - Jó.
- Finom. - Tényleg?
- Tényleg jó? Örülök. - Nagyon finom.
- Jó illata van. - Fincsi.
Mit mutat a hőmérő?
- Csinálhatom? - Ez 38 fok.
- Az magas. - Az nem jó!
- Az már láz! - Rossz hír.
Tényleg eléggé meleg.
Az a hőmérséklet ki fog ütni.
Azt hiszem, van olyan párnánk a hűtőben.
A Chilplast tapaszok? Kérsz egyet?
Igen, kipróbálom.
- Kipróbálod? - „Próbálod”?
- Sose használtál még ilyet? - Nem.
Hátratűröd a hajad?
Most először teszek ilyet fel másra.
Milyen romantikus!
Hű, jó hideg!
- Így jó? - Igen.
- Szólj, ha kell valami, jó? - Jó.
- Szólj, ha szédülsz! - Kétlem, hogy fogok.
Majd Rjóval vigyázunk rád.
Rjó itthon van?
Igen. Már alszik.
Alszik. Értem.
- Elment aludni? - Azt hiszem.
- Aha. - Nem jött ki a szobából.
Láttátok a Felt?
Egy kis meglepetésbulit kellene tartani...
- Mizu? - Kérsz sült jamgyökeret?
Mindenképp.
- Tényleg? - Igen.
- Köszönöm. - Olyan, mintha...
- rumot adnék neked a papírzacskóban. - Tényleg olyan.
- Mizu? - Mizu?
De tényleg, hogy vagy?
- Jól. - Lázas vagy még?
- Elmúlt. - Jobban érzed magad?
- Igen. - Az szuper.
Mindennap gyakorlod a standup előadásodat?
Igen.
Az benne a trükkös, hogy...
Van egy csomó olyan rész, ami szerintem vicces...
- De nem értik? - Ja.
Szerintem könnyebb lenne olyan dolgokról beszélned, amik
- saját tapasztalatokhoz kötődnek. - Igaz.
Több mindenről tudnál beszélni.
Az a múltkori előadás a japán munkásokról...
Mivel nem a saját tapasztalataid alapján írtad,
nem tűnt túl tartalmasnak, nem tudtál részletesen belemenni.
Szerintem a közönség is megérezte.
Vannak olyan gondolataid, amik miatt nem bírsz aludni?
Azokról a témákról kellene beszélned,
amikre szenvedéllyel gondolsz.
Az egyik kérdés...
amin sokat gondolkodom, az: „Miért élek?”
Őszintén ezen gondolkodsz?
Igen, nem tudom, miért létezem...
Nem csak azért mondod,
- hogy menőnek tűnj? - Nem.
Nagyon szétszórt gondolatokkal dobálózol.
Nehéz követni, mert nincs iránya.
Miért jöttél egyáltalán a Házba?
Szerettem volna...
több emberrel kapcsolatba kerülni,
és új szemléleteket találni az életről, és...
megismerni pár embert,
akiket a barátaimnak nevezhetek.
Akkor miért zárkóztál be az emeleten?
Miért zártad el magad?
Nem a Ház terasszal lényegét hagyod ki?
Ha egyedül akarsz lenni, mi értelme volt idejönni?
Ha több időt töltesz emberekkel,
megérted, mi nevetteti meg őket.
- Úgy is tanulhatnál. - Értem, mire gondolsz.
Nagyon introvertált vagy.
Szerintem néha túl sok időt töltesz egyedül.
Szeretném, ha kibontakoznál.
Ritkán fejezed ki magad előttünk.
Ez kihat az életedre és a humorodra is. Minden kapcsolatban áll egymással.
Szia! Üdv itthon!
- Szia! Te itthon voltál? - Szia!
- Most jöttem. - Hadd nézzük meg!
- Jaj, ne! - Ki merte megsebezni a szép arcodat?
- Őrület, mi? - A kis lekonyuló szemeid!
- Fájdalmasnak tűnik. - Őrület.
- Egyáltalán nem fáj. - Tényleg?
Amikor megtörtént, nagyon fájt. Most már nem igazán.
Egy meccs alatt történt?
- Vagyis az edzés alatt? - Aha.
Jaj, ne...
A helyes arcod... Mondjuk, szerintem ettől csak még helyesebb leszel.
Csak ti vagytok itthon?
- Szerintem csak mi. Lehet, hogy Kai is. - Ja, tényleg. Szerintem Kai itthon van.
A hétvégi meccsek után
lesz egy kis szabadidőm.
- Nem kell edzenem sem. - Jövő héttől?
- Igen? - Ja, jövő héttől.
- Tényleg? - Ja.
- Lehet, hogy lesz dolgom. - Hétfő után szabad leszel?
Igen. Vacsorázni akarok mindenkivel.
Vagy nem azt mondtad, hogy bulit akarsz rendezni?
Emlékszem, igen. Nem találtunk rá jó időpontot.
Először kempinget javasoltál, nem?
- De az sok munkával jár. - Túl hideg van.
- Igen. - Szóval azt megvétóztuk.
De attól még akarsz kirándulni, nem?
De!
Mondjuk 19-én?
Sokan ráérünk aznap.
Akkor vagy 21-én.
- Ráérsz? 19-én? - Igen. Te?
- Én is. - És te, Mizukosi?
Én is.
Akkor csak a többiekkel kell megbeszélni.
Jól hangzik.
Fájni kezdett? Jól vagy?
Megpusziljam?
Meg...
Attól egyből meggyógyulna.
Bocsi, túl egyenes voltam?
Lehet, hogy néha túl őszinte vagyok. Bocsi.
- Nem a mondatán pirult el. - Nem.
Úgy tűnik, nem akar figyelmet.
Túl gyors volt a váltás, nem?
- Valami történhetett. - Óriási pálfordulás.
Eltávolodik?
- Mi történt? - Talán a kiszívott nyakkal kapcsolatos.
Az lehet a lényeg.
- Nem gondoljátok? - Lehet, hogy ugyan nem jár Emikával,
de talán barátok extrákkal?
- Lehetséges. - Igaz, mert azok ketten...
közel kerültek, vagyis...
A múltkor nagyon sokat tapogatták egymást.
- Így. - Igazad van, emlékszem.
- Az a gesztus, ugye? - Igen.
Lehet, hogy van köztük valami,
de akárhogy is,
- a Vivi felé mutatott viselkedése. - Nyilvánvalóan más.
Túl hirtelen vesztette el az érdeklődést.
Az érdeklődése lezuhant. Mintha még zavarná is Vivi.
- Sajnálom szegényt. - Rjót sosem érdekelte a romantika.
A kosaras karrierje miatt jött.
Az volt a motivációja?
Pedig Vivivel már a jövőbeli terveikről beszélgettek, nem?
Arról beszéltek, hogy élettársakat akarnak találni.
Mindketten lelkesedtek a potenciális párkapcsolat gondolatától.
Igen.
Szomorú volt látni, amit most csináltak.
Vivi nagyon igyekszik.
Emika már tudja, hogy Rjónak egyikük iránt sincsenek érzései.
És mégsem mondta el a lányoknak.
Bátorította őket, hogy mondják el az érzéseiket. De az ördögi lenne,
- ha igazából a háttérből irányítana. - Kemény lenne.
Pedig milyen jól mennek a dolgok Tupasszal.
Szerintem Tupast álcaként használja.
- Tényleg így gondolod? - Hű, nagyon felpörögtem.
Őrület lenne.
A nyomozós találgatás jó móka, mi?
- Az. - Nagyon örülök, hogy ezt mondod.
Lehet, hogy azért, mert kerüli Vivit, de sokat beszélt Emikáról.
- Én is észrevettem. - És a családnevén hívja.
- Igaz. Túlságosan bizalmaskodó. - Igen.
- Elég intim dolognak tűnik. - Szokatlanul közel állnak.
- Őrület. - Az bizony.
Várom a folytatást.
Nagyon jó volt Vivi bizalmas beszélgetése is Kaijal.
Nem kerülgeti a forró kását.
- Vivit tényleg érdekli a többiek sorsa. - Szuper lány.
- Mindig hiteles marad. - Ugye?
Hibátlan.
- Legalábbis eddig. - Igen.
Nincs negatív tulajdonsága.
- És Tupasról mit gondolsz? - Jelenleg
Tupas a felhőkben jár, mert Emika érdeklődik iránta.
Úgy tűnik, minden részletet megoszt Lilyvel.
- Tényleg? - Érthető.
Elképzelem, hogy a menedzseremet Tupas győzte le.
Lehet, hogy így van.
Kerestünk már éttermet 19-ére?
- Még rágódom rajta. - Mi lenne, ha barbecue-t szerveznénk?
Az is jól hangzik. De ha túl sok munka,
- akár itt is vacsizhatunk. - Oké.
Megyek fürödni.
- Szia! - Jó szórakozást neked!
El kell mennem a mosdóba.
- Rjó. Szóval... - Igen?
Mi a helyzet veled?
- Hogy hirtelen vacsit akarsz szervezni? - Hát, csak...
Időt kell találnom arra, hogy együtt legyünk, mielőtt megint elfoglalt leszek.
Eléggé meglepődtem. Azt hittem, valami gond van.
Jobb lesz, ha itt ülök.
- Jó ötlet. - Fura volt, hogy nem rád néztem.
Szóval, ki jön be neked?
- Megtaláltad a kedvenc zöldségedet? - Igen.
Megtaláltam.
- Tényleg? - A kedvenc zöldségem...
az okra.
- Érdeklődsz valaki iránt? - Van-e szerelmem?
Nincs.
A múltkor
Emika elhívott a játékszobába beszélgetni, ugye?
Miről beszéltetek?
Hát...
megkérdezte, mit gondolok rólad és Viviről.
- És mit mondtál? Őszintén. - Szeretnéd tudni?
- Igen. Ja. - Biztos?
Szóval...
Azt mondtam neki...
hogy semmi különlegeset
nem érzek irántatok jelenleg.
Ja...
De az én nézőpontomból,
még én sem hallottam, hogy ti mit éreztek irántam.
Nem gondoltam, hogy feltételeznem kellene.
Ezért nem akartam
ezt a témát felhozni előtted.
- Micsoda? - Ezt mondtam.
De most felhoztad a témát.
- Hát, te kérdezted. Ennyi. - Igaz.
Szóval, amikor azt mondod,
nem érzel semmi különlegeset, akkor Vivit és Emikát is beleérted?
Az átfogó válaszom az, hogy igen.
- Mit értesz „átfogó válasz” alatt? - Hát...
Mindhármótokra csak barátként tekintek.
Értem.
Megértem.
- Próbálok érzelmesen állni a témához. - Megválogatod a szavaidat.
Nagyon érdekes.
Én nem tudok ennyire odafigyelni, amikor az érzéseimről beszélek.
Igen, hát...
Tegnap egy nagyon romantikus filmet láttam.
Mi volt az?
Valami netflixes film, elfelejtettem a címét.
Érdekel?
- Meg akartam nézni valamit. - Mi?
- Filmezni akarok alvás előtt. - Nézzük meg együtt?
- Üdv itthon! - Megjöttem!
- Becsiccsentettél, nem? - Nem.
- Egyáltalán nem. Ja. - Józan vagy?
Milyen jó napom volt!
- Megyek a nappaliba. - Mi?
- A nappaliba? Oké. - Nézni akarod?
Igen, nézzük meg!
Jó. Így nézzük?
- Hogy érted? - Hát így.
Valamiről beszélni akartam veled.
- Már szinte tudod. - Ne nézzünk filmet!
Beszéljünk arról! Állítsd le a filmet, és beszéljünk róla!
Miről akarsz beszélni?
Egyszerűen szólva,
elég nyilvánvaló, hogy beléd estem, ugye?
- Igen. - Ugye?
Nem tudom miért, de felvillanyozol.
- Felvillanyozlak? - Igen.
Szóval...
tudni akarom, hogy kölcsönös-e az érzés.
- Tudni akarod, mit érzek irántad? - Igen.
Csak kíváncsi vagy rám, nem?
Várj, kérdéssel válaszolsz a kérdésemre?
Ez nem fair!
Próbáljuk újra!
Ha megkérdeznék, hogyan érzek irántad...
úgy válaszolnék, ahogy most is tettem.
Várj csak...
- Nem értem, mit mondasz. - Hallgass meg!
Csak egy kicsit kíváncsi vagy, ugye?
Várj, vissza! Te mit érzel?
- Vannak róla gondolataim. - Oké. Mik azok?
- De én... - Mondd el, mit érzel!
- Csak hallgass meg, légyszi! Csak... - Hallgassalak meg?
Szerinted ilyen közel bújnék hozzád filmnézés közben,
- ha csak kicsit kíváncsi lennék? - Nem.
Én kimutattam, hogy mit akarok.
- Te... - Igen.
- Csak... - Ne mondd, hogy nem jöttél rá!
A szemembe mondtad valaha, hogy mit érzel?
Nem.
De azt biztosan elmondtam, hogy érdeklődöm irántad.
Oké, értem.
Mondd meg egyszerűen!
Ha csak barátként gondolsz rám, mondd el!
Oké.
Ha közelebb akarsz kerülni, mutasd ki!
Most akarsz választ?
- Tudni akarod, mit érzek, ugye? - Igen.
Szerintem gyönyörű vagy.
Szeretek veled beszélgetni.
Szerintem hasonló az értékrendszerünk is.
- Oké. - Ja.
Szerintem is.
- De. De... - Igen.
Jaj, várj...
De mi?
Azt mondtad, Amerikába akarsz költözni, hogy színész lehess
- Hollywoodban, ugye? - Igen.
Szerintem nem lenne értelme járnunk.
Hároméves korom óta az az álmom,
hogy kosárlabdázó lehessek.
Szóval tudom...
Tudod, hogy mennyire fontosak az álmok?
Erről nem szabad lemondanod
olyan komolytalan dolog miatt,
mint a velem való kapcsolatod.
Szóval nem kedvelsz annyira, hogy megkérj, itt maradjak veled?
Nem arról van szó, mennyire kedvellek. Sosem kérnék ilyet.
Nem arról van szó, hogy nem érdekelsz, vagy hogy nem érzek semmit irántad.
Azt akarom, hogy elérd az álmaidat.
Miről beszélsz?
Nem akarod, hogy összejöjjünk?
- De. - Egyáltalán nem érzel így?
De. Így érzek, de... Mindig van egy „de.”
Tedd félre a kétségeidet!
Számomra a távolság olyan...
jelentéktelen tényező ebben az egészben.
Értem. De nekem nem tűnik jelentéktelennek.
Tudom, hogy nem akarod hallani.
Sosem tudjuk, hogy fognak alakulni a dolgok.
- Megváltozhatnak? - Sosem lehet tudni.
Találhatok egy nagyon jó munkát Japánban, és itt maradhatok.
- Túl késő ezen rágódni. - Túl késő?
Nem is tudtam, hogy ez lehetséges.
- Mindig van más lehetőség. - Nem fair.
- De vannak lehetőségek... - Egyáltalán nem fair.
Hogy lettem én az, aki nem fair? Hé!
Csak azt mondom, sok dolgot át kell gondolni,
- de lehetőségek vannak. - Ez van.
- Szóval... - Oké.
Amikor találsz valamit, ami szerinted fontos,
hozzáalakíthatod az életed.
Ezt nem kell az „álmod feladásának” nevezni. Az túl extrém.
Sok megoldás létezik.
De már mindent eldöntöttél előre.
Nagyon találékony vagy.
- Nagyon találékony. - Az nem...
Szóval, milyen embert keresel?
Olyat szeretnél, akinek nincsenek ambíciói?
Nem. Dehogy.
Nem akarok távkapcsolatot.
- Értem. Oké. - Ennyi, azt nem akarom.
De azt mondom, hogy ezt nem lehet előre megjósolni.
Nem értem, honnan jött ez.
Érdekes.
Még akkor is...
ha filmezni akarok veled.
És élvezem ezeket a beszélgetéseket.
Élvezem az együtt töltött időt, ezért annyira nehéz.
Csak...
Nincs elég bátorságom véget vetni ennek, szóval neked kell döntened.
Mondd el, ha van még esélyünk.
- Választ akarsz? - Igen.
- Most? - Most nem jó?
Ja...
Szóval máskor akarsz visszatérni rá?
Igen.
- Beszélünk róla később? - Igen.
Oké.
Mi történik? Ez borzalmas volt.
- Semmi nem történt! - Csalódtam.
- Botrányos volt, nem? - Rossz.
Irtózatos.
Férfiként elvárom, hogy döntésképesebb legyen.
Az egész beszélgetés alatt kitért a válaszok elől.
Vivi teljesen kitárulkozott és teljesen sebezhetővé vált.
Azt ígérte, hogy nem ő fogja kezdeni ezt a beszélgetést.
- De megtette. - Nagyon bátor volt.
Rjó nem igazán értette a dolgot.
- Igazad van. - Pontosan.
Nem viszonozta az érzéseit,
mert lehet, hogy távkapcsolat lesz belőle.
Nem igazán értem, hogy most akkor
tényleg kedveli-e, vagy már tovább is lépett.
Egyoldalú beszélgetés volt, ahol csak azt hallottuk, Vivi mit érez.
Így van. Dobj már kosárra, és ne piszmogj, Rjó!
Nem kedveli Vivit, vagy csak ennyire döntésképtelen?
Melyik?
Azt mondja, nem akarja, hogy feladja az álmait,
de csak azért, mert így jön ki a legjobban a helyzetből.
Sosem kell felelősséget vállalnia a hibákért.
Azt hitte, így könnyen szabadulhat,
de Vivi azt mondta, változtatna, ha ennyire fontos lenne.
Alternatívát kínált.
Erre Rjó: „Nagyon találékony vagy.”
- „Ez nem fair”? - Ő nem fair.
Mi a problémája?
Egyetértek.
Fennkölt dolgokról beszél, hogy elfedje az igazságot.
Nagyon ridegen állt az egész helyzethez.
- Igen. - Hogy lehetne más a benyomásunk?
Nem fogja azt mondani, hogy nincs esélye a kapcsolatnak.
- Miért olyan nehéz neki? - Ki tudja?
Azt mondja, szeret együtt filmezni,
- és időt tölteni vele. - Nem szeretné lekötni magát.
Nekem így jön le.
Meg kellene tennie. Csak ugorjon!
Persze nem az én döntésem.
De teljesen igazad van!
Nem lehet megmondani, mi vár rád a horizonton túl, amíg nem lépsz egyet.
Menjenek együtt a horizonton túlra!
- Igen. - Ugye?
Igazad van, az biztos.
- Csak játszadozni akar. - Ez lehet a helyzet.
- Egyáltalán nem komolyak a szándékai. - Ugye?
Csak flörtölni akar, és az „összejönnek vagy sem” fázisban élni.
Igazad lehet.
És azt akarja, hogy azt mondják neki, mennyire szeretnivaló.
Hiszen ezt gondolják róla az emberek.
Nem tudjuk az igazságot, de kívülről így néz ki a helyzet.
Ráadásul mindent kitettek az asztalra a beszélgetés alatt.
„Most?” Az mi a fene volt?
Az egy olyan ronda lányos dolog volt.
- Nagyon ellenszenves. - Ronda.
Miért kérdezte, hogy most alkalmas-e az idő?
„Tudni akarod? Most?”
Miért kérdezte, hogy: „Tudni akarod?”
Akkor csinálnak ilyet, ha az időt akarják húzni,
amikor már tudják, hogy elutasítják a másikat.
Önfenntartó tevékenység.
Vivi csak az idejét pazarolja.
- Nagyon igaz. - Igen.
Mindketten csak az időt pazarolják.
Ha Vivi rendes választ kapna, továbbléphetne.
Rjó úgy csinál, mintha lenne esélyük,
de csak halogatja az elkerülhetetlent. Pazarolja Vivi idejét.
Nagyot csalódtam Rjóban.
Lehet, hogy sok ilyen nő van még az életében.
- Igen... - Lehetséges.
Lehet, hogy attól tart, rajongókat veszítene.
Mi? Ez az a hozzáállás, amitől rajongókat veszít az ember.
Ha annyira fél, hogy elveszti a rajongóit, akkor csak egy egyszerű csicska.
Igen.
Mi történt korábban?
Bonyolítja a dolgokat.
- Mi? Az mit jelent. - Zavaros az egész.
Úgy tűnik, bejövünk egymásnak.
- Ez igaz. - Ja.
De...
azt hiszi, el fogok költözni Amerikába.
Szóval tisztázzuk:
érzéseitek vannak egymás iránt?
- De... - Igen, gondolom. Nem tudom.
...amikor korábban beszéltem vele,
azt mondta, senki iránt nem érez semmit.
Azt hittem, kedvel téged,
- szóval eléggé megrázott a dolog. - Ezt mondta?
- Ezt mondta neked? - Igen.
- Lehet, hogy félreértés volt. - Félelmetes.
Lehet, hogy csak próbált kedves lenni, hogy ne bántson meg.
Lehet, hogy ezért mondta. Nagyon megfontolt minden egyes szót.
De akkor is, azt mondta, senki iránt nem érez semmit, nem?
Ez sokat elmond róla, és arról, hogy milyen ember.
Utálom, amikor valakit csak a jó hírneve érdekel.
Örülnék, ha inkább őszinte lenne, és megmutatná, mit érez.
Annyira dühös vagyok!
- Hát... - Így jobban fáj ezt hallani,
mintha ő mondta volna.
Ezt tudnia kellene 26 évesen.
Mindig azt mondja, mennyire idős. Tudnia kellene.
Azt hitte, nem jövök rá, mit mondott? Hiszen együtt élünk!
Eljut hozzám a hír.
Elhalasztja a fontos beszélgetéseket,
hogy ne érezze magát kellemetlenül.
Fél, hogy kínos helyzetbe kerül.
Ez róla a benyomásom.
Nem az, hogy lusta,
- vagy hogy nem szereti a sírást... - Jófiúnak akar tűnni.
Igen. Szerintem ezért viselkedik így.
Nem értem, mi volt a motivációja...
arra, hogy idejött.
Szerintem csak hirdeti magát.
- Nehéz lenne tagadni... - Szerintem is.
- Lehetséges. - Mi más lehetne?
Amikor beköltözött, megszólta a mosatlan edényeket.
- De nem... - Utána viszont nem ő tisztította ki
a lefolyót és a hűtőt, hanem te meg én.
- Ezt mondom. - Szeret beszélni, de nem cselekszik.
Az egész srác egy kamu.
Sosem kompromittálja magát.
Mindent megtesz, hogy a negatív dolgok ne befolyásolják a jó hírét.
Ritkán halljuk, hogy valójában mit érez bizonyos dolgokról.
Azt halljuk, amit Tavatari Rjó, a B-Corsairs kapitánya gondol,
és azt, hogy Tavatari Rjó, a Ház lakója mit gondol.
Értem.
Ha tényleg csak a jó hírét akarja megőrizni,
akkor undorítónak találom.
- Bocsi, nem akartam, hogy ez történjen. - Nem olyan ember,
akit tisztelni tudok.
HÁZ TERASSZAL: TOKYO 2019-2020
A feliratot fordította: Bencze Ádám Imre